Ako prežíva tieto časy večný optimista, ktorý neprestajne okolo seba šíril dobrú náladu?
Je to ťažké a veľmi zvláštne. Nik z nás Európanov niečo také nezažil. Najdôležitejšie je však ostať zdravý…
…a udržať si veselú myseľ. Je to však čoraz náročnejšie, však?
To je pravda, a prekonáme to iba pozitívnym prístupom.
![Ateliéri Tona Preta má rozlohu zhruba 800...](https://ipravda.sk/res/2020/06/02/thumbs/tom-atelier_01-nestandard1.jpg)
Mnohí ľudia tvrdia, že do vášho ateliéru sa chodia nabíjať pozitívnou energiou.
Som šťastný, že to platí aj teraz. U nás v Holandsku je to dovolené. Moje štúdio je priestranné, má zhruba 800 štvorcových metrov, a tak môžem byť so zákazníkmi nielen v kontakte, ale aj dodržiavať odporúčané pravidlá: minimálnu vzdialenosť 1,5 metra a mať v ateliéri v rovnakom čase najviac dvoch návštevníkov.
Máte mnoho priateľov v Taliansku, a to najmä na severe. V ostatných rokoch ste tam boli veľmi aktívny, vystavovali ste tam, chodili po festivaloch, zbierali ocenenia. Ako ste sa cítili, keď sa odtiaľ do sveta šírili informácie o smrtiacom víruse?
Moji priatelia v Taliansku to majú nesmierne ťažké. Bojuje sa tam o prežitie – státisíce nakazených, desaťtisíce mŕtvych, kritická situácia v nemocniciach, ľudia, ktorí prežili, prichádzajú o prácu, príjem… So situáciou u nás v Holandsku sa to nedá vôbec porovnávať. Som nesmierne šťastný, že všetkým mojim známym aj ich rodinám sa nákaza vyhla. Zároveň som však smutný z toho, čo prežívajú. Chýbajú mi.
Ako je to v Holandsku? Čo vaša rodina a známi?
U nás máme systém, ktorý voláme intelligent lockdown – inteligentné obmedzenie pohybu. Nie je to ľahké, ale stále máme dostatok slobody, oveľa viac ako napríklad vo Francúzsku, v Španielsku či Taliansku. Najdôležitejšie je, že celá moja rodina i všetci priatelia sú zdraví. V nemocniciach je to veľmi tvrdé, ale pod kontrolou. Ekonomika sa už prepadla do krízy. Zložité to majú najmä malé firmy, drobní podnikatelia, hotely, reštaurácie či divadlá. Pred niekoľkými dňami boli za prísnych bezpečnostných opatrení opäť povolené návštevy zubárov, lekárov špecialistov či kaderníkov. Naša vláda však nezaháľa.
Čo presne robí?
Napríklad malé firmy dostali nenávratnú štátnu pomoc, ktorá im kryje trojmesačný výpadok príjmov. Tí, ktorým to nestačí, majú možnosť získať aj rýchly a veľmi výhodný úver na prekonanie súčasnej krízy a jej následkov. Nazdávam sa, že u nás je to zorganizované dobre.
V týchto dňoch ste mali mať výstavu v galérii Danubiana neďaleko Bratislavy. Pre pandémiu sa nekoná. Už máte nový termín?
Ešte nie. Čakáme, ako sa bude situácia vyvíjať. Azda u vás budem môcť vystavovať už koncom roka či na budúci rok. Uvidíme. Všetko sa posúva.
![Známy holandský podnikateľ, milovník umenia a...](https://ipravda.sk/res/2020/06/02/thumbs/tom-danubiana-muell-nestandard1.jpg)
Špeciálne pre túto výstavu ste namaľovali obraz s názvom Sen sa stáva skutočnosťou. Čo vás inšpirovalo?
Danubiana je nádherná galéria a vystavovať v nej je pre mňa splnením sna. Okamžite som mal jasno v tom, že pri maľovaní sa budem pohrávať s týmto motívom. Obraz je však lepšie vidieť, a nie sa o ňom rozprávať.
Prvýkrát ste ho mali verejnosti predstaviť až na vernisáži. Keďže ju odložili, zverejňujeme ho prvýkrát pri tomto rozhovore. Prečo ste nedali prednosť slovenskému motívu? V niekoľkých vašich obrazoch inšpiráciu našou krajinou možno jasne vybadať.
Áno, mám už obrazy, kde Slovensko či Bratislavu spoznáte. Azda najočividnejšie je to na plátne Spojenie Amsterdam-Bratislava. U vás je veľa pekných vecí a som si istý, že ďalšie obrazy inšpirované vašimi mestami a krajinou budú nasledovať.
![,,Nazabudnime na mosty medzi nami,“ hovorí Ton...](https://ipravda.sk/res/2020/06/02/thumbs/tom-bratislava-nestandard1.jpg)
Prezraďte, ako mala výstava v Danubiane vyzerať.
Všetko sa mení. Je veľa možností, určite by tam nemuseli byť len obrazy, ale aj objekty a sochy. Azda i moje Ferrari Art Car!
K nemu sa ešte vrátime. Povedzte, ako pandémia, okrem posunutých výstav a cestovania ovplyvnila vašu prácu.
Som šťastný, že ľudia milujú pozitívnu energiu mojej tvorby, takže sa nemôžem sťažovať. Práve naopak, o moje obrazy a dizajnové výrobky je stále záujem. Myslím, že sa len potvrdilo, že ak vám visí na stene niečo pekné, veselé a farebné, nabíja vás to radosťou zakaždým, keď sa na to pozriete.
Platí to v každej kultúre, či nie?
Iste. Umenie je najlepšia medicína proti depresiám, nijaký lekár vám nepomôže lepšie. Lenže, ak mám byť úprimný, nie každý umelec v Holandsku je v podobnej situácii ako ja. Mnohí majú problém čokoľvek predať a uživiť sa.
![Ton Pret vyzdobil svojimi veselými motívmi...](https://ipravda.sk/res/2020/06/02/thumbs/tom-teniska_01-nestandard1.jpg)
Vykopni koronu je názov vašej aktuálnej série inšpirovanej práve pandémiou. Povedzte nám o nej viac.
Vytvoril som zopár kúskov, ktoré som dal do dražby. Výťažok má pomôcť najviac postihnutým ľuďom ľahšie sa vyrovnať so súčasnou mizériou. Sériu tvorí aj niekoľko párov tenisiek a lôpt. Lopty sú uchytené vo fólii a zarámované, aby sa dali zavesiť na stenu ako bežný obraz.
Je známe, že ste aj šikovným obchodníkom. Zmenili ste v tejto dobe spôsob predaja, marketing?
Pravdaže. Ako poďakovanie ľuďom, ktorí kupujú moje výtvory, teraz poskytujem špeciálne zľavy. Napríklad za kúpu troch obrazov dostanete zľavu 300 eur na každý. Zákazníkom sa páči, že aj samotná kúpa umenia môže byť zábavnejšia.
![Ton Pret vyzdobil svojimi veselými motívmi...](https://ipravda.sk/res/2020/06/02/thumbs/tom-vana_01-nestandard1.jpg)
Vráťme sa ešte o niekoľko rokov v čase. Ako sa začal váš kontakt so Slovenskom? Vraj to bolo ešte v roku 2016.
Známy holandský podnikateľ, milovník umenia a spoluzakladateľ Danubiany Gerard Meulensteen vtedy navštívil moju výstavu v Holandsku. Chytil ho môj štýl a o zážitok sa podelil s ďalšími priateľmi zberateľmi. Fotografie mojich obrazov poslal aj na Slovensko, napríklad Ivanovi Melicherčíkovi. Krátko nato obaja navštívili aj môj ateliér. Umenie nás zblížilo, postupne sme sa stali priateľmi. Odvtedy boli u mňa už viackrát. Časom prišli aj iní zberatelia zo Slovenska.
Medzitým ste však aj vy navštívili Bratislavu…
Pozval ma práve Ivan Melicherčík. Videl som jeho úžasné zbierky, knihy, ktoré napísal a vydal… Samozrejme som navštívil aj senzačnú galériu Danubiana postavenú v prekrásnom prostredí na brehu Dunaja. Stretol som sa tam s jej riaditeľom Vincentom Polakovičom. Bol nesmierne milý, priateľský, osobne mi ukázal múzeum i zbierky. Parádne to na mňa zapôsobilo. Danubiana je podľa mňa jedna z najkrajších galérií sveta a môžete byť na ňu hrdí!
![Ton Pret (vpravo) a zberateľ umenia Ivan...](https://ipravda.sk/res/2020/06/02/thumbs/tom-dvaja_01-nestandard1.jpg)
Niekoľko vašich obrazov a sôch sa zatiaľ dostalo do súkromných zbierok na Slovensku. Viete, koľko ich asi je?
Dohromady to bude zhruba 25 vecí. Som si však istý, že čoskoro ich bude viac.
Prečo?
Slovensko je pre mňa nová krajina. Pre vašich zberateľov ma ako prvý objavil už spomínaný Ivan Melicherčík a vďaka nemu sa ozývajú ďalší. Ivan je ozajstný zberateľ. Nielenže jeho srdce bije pre umenie, ale on aj vie, čo chce. To je veľmi dôležité. Nuž a to, že sme sa stali priateľmi, je veľmi obohacujúce aj pre mňa. Je to dar.
![Ton Pret vyzdobil aj stoličku.](https://ipravda.sk/res/2020/06/02/thumbs/tom-stolicka_01-nestandard1.jpg)
Boli ste na Slovensku aj predtým? Koľkokrát ste našu krajinu vôbec navštívili?
Žiaľ, zatiaľ iba raz. Býval som v Bratislave, ale Ivan sa o mňa skvele staral, poukazoval mi aj okolie.
Čo vás zaujalo?
Bratislava je pekné, milé, malé mesto. Stretol som tam priateľských ľudí a objavil som celkom iné, a pritom skvelé chutné jedlo a tiež pre mňa neznáme značky piva. Prekvapilo ma, ozaj som to nečakal, aké je vaše hlavné mesto moderné.
Prečo?
Viete, my, čo žijeme na západe Európy, máme o krajinách na Východe úplne chybné predstavy. Všetko sa však mení, keď tieto štáty navštívime.
![Šperk a la Ton Pret.](https://ipravda.sk/res/2020/06/02/thumbs/tom-nausnice_01-nestandard1.jpg)
Čo bolo pre vás najzaujímavejšie?
Mňa ustavične láka spoznávanie reakcií a názorov ľudí na moju tvorbu. Navyše, čo ak majú aj oni skreslené predstavy o nás na Západe? Prostredníctvom môjho umenia ich môžem pozvať do sveta mojich predstáv a fantázií.
Aké boli reakcie?
Mal som veľmi dobrý pocit. Moje obrazy sú veselé, pestrofarebné a hovorí sa, že vysielajú pozitívne vibrácie. Verím, že si ich zamilujú aj ľudia na Slovensku.
![Ton Pret vyzdobil aj stolík.](https://ipravda.sk/res/2020/06/02/thumbs/tom-stolik_01-nestandard1.jpg)
Aký je podľa vás rozdiel medzi ľuďmi na Slovensku a v Holandsku?
Myslím, že Holanďania sú viac v strese a oveľa ťažšie sa ho zbavujú. Lenže, môžem sa aj mýliť. Veď moja vlastná životná filozofia je iná. Sám som spôsobom života viac Talian ako Holanďan.
V čom?
Napríklad nikdy nedávam termíny a sľuby, ktoré nemôžem splniť. Tiež si neplánujem veci nadlho dopredu. Všetko toto totiž považujem za zväzujúce a vyvolávajúce iba napätie. Pravdupovediac, Slovensko je pre mňa celkom nové. Nebolo by fér porovnávať ho na základe jedinej návštevy s krajinou, v ktorej žijem odmalička.
Niečo ste si však museli všimnúť.
Azda to, že Slováci nie sú takí hluční ako my. Vidno to napríklad v hoteloch či na terasách pivární a reštaurácií. Holanďana spoznám hneď, počuť ho zďaleka.
Zoznámili ste sa aj s tvorbou slovenských výtvarníkov?
Žiaľ, nie. Videl som iba niekoľko vecí Erika Šilleho. Páči sa mi však tvorba maliara Jiřího Načeradského, lenže ten bol Čech. Verím však, že v budúcnosti ešte slovenské umenie budem mať príležitosť spoznať.
Už sme hovorili, že vaše obrazy sú hravé, zábavné, radostné, pozitívne. Mohli by sme povedať, že sú plné života. Prečo ste si vybrali takúto cestu?
Je to jednoduché. Moje umenie som ja. A ja som moje umenie. Som plný života, pozitívny, energický, optimista. Zavše sa smejem a hovorím, že moja krv nie je len červená, ale v žilách mi pulzujú všetky pestré a žiarivé farby. Mám bohatú fantáziu a často v nej aj žijem. Život je nádherný. Nespomínam si na jediný nudný, hlúpy či jednotvárny moment. Teším sa zo života a užívam si ho.
![Jet Set je jedným z najväčších obrazov Tona...](https://ipravda.sk/res/2020/06/02/thumbs/to-jet-set-160cm-80cm-nestandard1.jpg)
Často hovoríte, že váš svet je pestrofarebný. Je aj toto dôvod vašej tvorby?
Je to jeden z dôvodov. Už keď som bol malý chlapec, boli pre mňa farby dôležité. Obliekal som si pestré, azda niekedy až šialené farby a ich kombinácie – žltú, oranžovú, purpurovú, žltozelenú. A topánky? Najobľúbenejšie boli zelené! Samozrejme, že kde-tu sa mi ľudia smiali. Klopali si na čelo a čudne na mňa zazerali, ale ja som si z toho nič nerobil.
Znie to, akoby vás šťastným robili farby.
Robili a stále robia. Šťastný je ten, kto má život plný farieb.
V súčasnom umení je však silný opačný trend – byť drsný, čo najviac šokovať. Brutalita, teror, mŕtvoly, špina a výkaly… Čo si o tom myslíte?
Nie je to moja šálka kávy. Nazdávam sa síce, že umelec je slobodný vtedy, keď sa môže vyjadriť, ako chce. Na druhej strane sa mi však zdá, že istí umelci si vyberajú témy plné násilia, krvi a sexu iba preto, lebo si myslia, že sa ľahšie preslávia. Lenže ak je toto dôvod, potom nie sú umelcami. Ja preferujem opačnú – svetlú a žiarivú stránku života. Je mi bližšia. Chcem robiť ľuďom radosť, šíriť dobrý pocit a náladu.
Funguje to?
A ako! Väčšina mojich klientov sú veselí, pozitívni ľudia. Majú radi život, iných ľudí, zvieratá, cestovanie, dobré jedlo, víno… Teší ma, že väčšinu z nich môj bláznivý štýl nakazí tak, že sa po čase vrátia a kúpia si niečo ďalšie. Vyvolávam v nich pozitívnu závislosť!
Kde čerpáte inšpiráciu?
Všade. Čokoľvek môže byť podnetom: hudba, vôňa, vták krúžiaci na oblohe, ľudia na ulici, auto, ktoré prefrčí okolo… Všetko, čo zasiahne môj mozog v každej sekunde dňa.
Musíte mať hlavu nafúknutú ako balón.
Veď aj mám (smeje sa). Je ako večne smädná špongia, ustavične nasáva všetko z okolia. Problém je, že potom by to všetko chcelo aj von – dostať sa na plátno – lenže ja mám iba dve ruky. Niektoré podnety musia počkať na ten správny okamih, kým zo mňa vytrysknú a zhmotnia sa na plátne.
Niektorí ľudia hovoria: Ton Pret? Jeho obrazy sú zábavné, nabité vtipom, šťastím, farbami; sú modernou a kolorovanou obdobou mayských kamenných reliéfov. Cítiť v nich dotyk Karla Appela či iných členov umeleckej skupiny CoBrA. Niekomu zase pripomínajú komiksy, azda aj naivné umenie. Čo vy na to?
Myslím, že to čítate dobre. Priznávam, že CoBrA mi je blízka. Každý jej člen o sebe hovoril: dieťa vo mne ma nikdy neopustilo. Niečo také prirodzené a čisté musí byť dar od Boha. A naivné umenie? Podľa mňa naivisti vidia svet ešte oveľa pozitívnejšie a farebnejšie ako ja.
Vy však svoje diela opisujete ako realizmus. A jedným dychom dodávate: váš realizmus. Môžete to vysvetliť?
Ľudia vás vždy potrebujú zaškatuľkovať. Napríklad chcú tvrdiť: Tvoje veci vyzerajú ako od Keitha Haringa či Aztékov. Ja hovorím: Moja práca je realita, ale iná realita. Len pretavím skutočný svet do sveta mojej fantázie.
Ktorí umelci sú vášmu srdcu najbližší?
Mám rád velikánov Jeana-Michela Basquita, Pabla Picassa, Salvadora Dalího, z Holanďanov Vincenta Van Gogh či Rembrandta.
Venujete sa aj dizajnu. Dotvorili ste dámske topánky, tenisky, náušnice, okuliarové rámy, kreslá, vane… Prečo ste sa pustili aj do módy a nábytku? Azda je za tým vaša manželka, ktorá miluje módu?
Bola to nehoda. Alebo, ak chcete, šťastná náhoda. Raz som si pomaľoval tenisky. Jednak aby boli veselšie, a tiež aby som prekryl fŕkance farby, ktoré na nich ostali po maľovaní. Krátko nato prišla do ateliéru istá žena, ktorej ihneď padli do oka. Požiadala ma, či by som vyzdobil aj jej tenisky.
Predpokladám, že ste bez váhania súhlasili.
Kto by si dal ujsť taký bláznivý nápad?! Lenže o pár dní mi nepriniesla tenisky, ale prišla v bielych lodičkách na vysokánskom opätku. Chcela zmeniť objednávku. Namiesto tenisiek som mal pomaľovať tie nové elegantné topánky. Urobil som to, samozrejme, a ona bola nadšená. Až vtedy mi prezradila, že ich plánuje nosiť na párty. Jej obuv á la Ton Pret mala úspech. Začali za mnou chodiť celkom neznámi ľudia, aby som im pre radosť pomaľovať rôzne veci. Nielen obuv či oblečenie, ale aj to, čo majú denne na očiach. Napríklad práve teraz vymýšľam nábytok.
![Topánky á la Ton Pret.](https://ipravda.sk/res/2020/06/02/thumbs/tom-boty2_01-nestandard1.jpg)
Ako to bolo s ferrari? Čí to bol nápad?
To je celkom iný príbeh. Pripravil som pre jednu firmu dizajnové kreslá, ktoré slávnostne odhaľovali počas Amsterdam Miljonairs Fair. Ide o jedno z najväčších podujatí v Európe zameraných na prémiové výrobky, luxus a životný štýl najväčších boháčov. Jeden chlapík sa ma tam opýtal, či maľujem aj obrazy. O týždeň ma navštívil a niekoľko obrazov si hneď kúpil. Potom prišiel opäť, vybral si ďalšie a ďalšie a raz sa ma požiadal, aby som mu pomaľoval ferrari.
Trochu výstredné. Myslel to vážne?
Smrteľne vážne. Hneď objednal priestor u holandského predajcu tejto značky, aby som sa mohol pustiť do práce.
![Ferrari Art Car - jediné auto v Holandsku,...](https://ipravda.sk/res/2020/06/02/thumbs/tom-ferrari-nestandard1.jpg)
Pomaľovať športové auto za milión eur asi nie je to isté ako pomaľovať tenisky, však?
Máte pravdu, musel som ho celé premaľovať päťkrát. Predtým sa musel opatrne opieskovať lak, dokonale zakryť okná a všetky citlivé miesta… Museli sme tiež vyriešiť to, aby moja farba vydržala páľavu z motora. Na karosériu sme napokon museli naniesť šesť vrstiev farby a trvalo nám to sedem týždňov. Na záver išlo auto na 24 hodín do špeciálnej rúry – farby sa vypaľovali pri 65 stupňoch Celzia, aby dostatočne stvrdli a maľba bola chránená.
Zákazník bol spokojný?
Aj on, aj ja. Športiak slávnostne odhalili počas významného umeleckého podujatia. Bol pri tom aj holandský predseda vlády, o ktorom je známe, že miluje umenie aj autá. Naše úrady pre vozidlo vystavili špeciálne doklady. V riadku pre farbu je teraz uvedené slovo: pestrofarebná.
Takých áut asi veľa nie je.
V Holandsku jediné. Pre poriadok by som rád dodal, že spomínané ferrari nie je moje, hoci si to ľudia občas myslia. Jeho majiteľom je významný zberateľ – áut ferrari, ale aj iných vecí.
Myslíte vážne, že to auto by mohli uvidieť aj ľudia na Slovensku?
Prečo nie? V Danubiane na to priestor je. Bol by to silný ťahák na výstavu. Bláznivé ferrari od veselého Holanďana!