Na Novej scéne ste začínali, a to hneď vo veľmi úspešných predstaveniach. Ktoré to boli?
Na Novej scéne som už 30 rokov, od skončenia konzervatória. Prvá hra, v ktorej som účinkovala, bola opereta Madame de Pompadour. Zároveň sme začali skúšať muzikál Pokrvní bratia, ktorý režíroval Jozef Bednárik, takže som k nemu na skúšky Pokrvných bratov chodila v šantánovom oblečení ľahkej dievčiny z Madame de Pompadour.
S láskou na tie predstavenia spomínam, keby ste mi povedali, že zajtra ich ideme hrať, v hlave sa mi spustí disketa a môžeme začať. Bolo to nádherné, mala som vtedy 19 rokov, alternovala som sa s pani Matejkovou a s pani Večerovou ako skúsenými herečkami a „zaslúžilými matkami“.
Synov mi hrali o 10 či 15 rokov starší chlapci ako Janko Galovič, Stano Král. Obe tieto predstavenia sa dostali do repertoáru po rokoch znova, opäť som v nich účinkovala, v Madame de Pompadour ako kráľovná Mária Leščinská a v Pokrvných bratoch rovnako ako pred rokmi ako matka Lionsová.
Vybrali ste si muzikálové divadlo, lebo aj krásne spievate?
Po konzervatóriu som išla na prijímačky na vysokú školu a neprijali ma. Potom som sa dozvedela, že tam prišiel Ľubo Roman, vtedajší riaditeľ Novej scény, a požiadal pána Mikulíka, ktorý mal na VŠMU otvárať ročník, aby ma na VŠMU neprijal, že on si ma berie do divadla, a tak som na Novej scéne s malou pauzou už 30 rokov.
![Lucia Vráblicová a Patrik Vyskočil v inscenácii...](https://ipravda.sk/res/2022/02/21/thumbs/madame-de-pomapadour-nestandard1.jpg)
Účinkujete v divadle, v televízii a vo filme aj v rozhlase a v dabingu – je vám bližšia kamera, mikrofón alebo javisko?
Nedá sa to celkom porovnávať, každá táto práca je iná. Divadlo je však práca z lásky. V dabingu ma musia občas upokojiť, že kričím, keď práve prídem z divadelnej skúšky. Práca s hlasom na javisku je však úplne iná ako práca pred mikrofónom alebo za kamerou.
Veľmi rada tiež pracujem pre Slovenský rozhlas, kde okrem rozhlasových hier účinkujem aj v čítaniach na pokračovanie a v množstve nahrávok poézie a prózy. Poézia mi je veľmi blízka, už od čias konzervatória som sa zúčastňovala najprv na celoštátnej a neskôr medzinárodnej súťaži v prednese poézie a prózy v Neumannových Poděbradoch, zo začiatku ako súťažiaca a dnes ako členka poroty. Minulý rok som s Eliškou Balzerovou a Alojzom Švehlíkom získala Krištáľovú ružu – najvyššie ocenenie v prednese poézie a prózy, aké môže herec v SR a ČR dostať.
![divasdlo nova scena](https://ipravda.sk/res/2022/02/13/thumbs/divasdlo-nova-scena-stvorec.jpg)
Dokonca som práve načítala svoju prvú audioknihu Smrť v jej rukách, napísala ju Otessa Moshfegh. Veľmi dobre napísaná detektívka! Pri nej mi táto práca zachutila, takže to určite nebude moja posledná audiokniha. Inak veľa času na čítanie nemám, teraz sa ku knihám konečne dostanem pri práci!
Na javisku ste zažili množstvo rôznych postáv, kráľovné aj kofy a čarodejnice, muzikál aj činohru, zdá sa to ako splnený sen. Je niečo, po čom ešte túžite?
Nie som ten typ herečky, ktorá za každú cenu potrebuje len veľkú postavu v krásnych šatách, nemusím sa nutne tlačiť do popredia, rada sa aj spotvorím. Aj malú postavu môžete „povýšiť“ tak, že si ju ľudia zapamätajú – ak zároveň v predstavení zapadne do celku. Teším sa na každú novú rolu, a snažím sa jej vdýchnuť taký život, aby bola jedinečná, iná ako všetky pred ňou.
Hráte v komédii Sex pre pokročilých, čo je komorná hra len s dvoma hercami, to je tá radosť?
Áno, to je naozaj úžasná postava, a nielen preto, že sme na javisku len dvaja, spolu s Pavlom Topoľským. Hodinu a pol musíme byť v strehu, naladení a sústredení, a to je náročné, ale robíme to radi. Poznáme sa už 30 rokov a na javisku nám, ako sa hovorí medzi hercami, „funguje“. Toto je Topoľský ako Miki a toto je Vráblicová ako Alica.
![Pavol Topoľský a Lucia Vráblicová v predstavení...](https://ipravda.sk/res/2022/02/13/thumbs/divasdlo-nova-scena-nestandard1.jpg)
Aká je postava Alice v tejto novej hre?
Alica je klasická, celkom normálna žena, ktorá sa snaží vzpružiť vzťah so svojím partnerom a urobí všetko, aby to dokázala. Po 25 rokoch v manželstve cíti stereotyp a potrebuje sa z neho nielen vyrozprávať. Každý vzťah je založený na komunikácii a keď komunikácia viazne, dochádza k nedorozumeniam – tak v živote, ako aj v tejto hre. Občas sú situácie vážne a občas zábavné. Veľa párov sa v tom nájde.
Nie je pozretie takého predstavenia pre divákov tak trocha nebezpečné, že sa o sebe dozvedia priveľa?
Vôbec to nie je nebezpečné, je to na zamyslenie aj na pobavenie a myslím, že mnohým párom dáme aj návod, ako na to!