Na otázku, aký prínos vidí vo svojom povolaní odpovedala: „Herectvo je ako každý druh umenia – možnosť komunikovať nejakú tému, vyjadriť sa k tomu, čo sa deje v nás a okolo nás. Samozrejme, herec musí ovládať aj remeslo, teda mať dobrú pamäť, hlas, reč a chuť stále sa zdokonaľovať. Mňa najviac očarúva magnetizmus, ktorý vzniká pri divadelnom predstavení, keď sú spolu v tom istom priestore a čase živí herci so svojím publikom.“
![Zuzana Kronerová ako kozmonautka v predstavení...](https://ipravda.sk/res/2021/06/03/thumbs/hups-foto-c-ctibor-bachray-04-clanokW.jpg)
Zuzana Kronerová sa narodila 17. apríla 1952 v Martine do rodiny hercov Jozefa Kronera a Terézie, rodenej Hurbanovej. Pôvodne chcela študovať jazyky alebo dramaturgiu, no napokon sa rozhodla pre herectvo na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Po absolvovaní školy v roku 1974 získala angažmán v Divadle pre deti a mládež (dnes Divadlo Jána Palárika) v Trnave. V rokoch 1979 – 1987 pôsobila na bratislavskej Novej scéne a istý čas bola súčasťou Slovenského národného divadla. Začiatkom 90. rokov minulého storočia sa stala členkou Divadla Astorka Korzo '90 v Bratislave, s ktorým spolupracuje dodnes.
![Zuzana Krónerová](https://ipravda.sk/res/2020/07/24/thumbs/zuzana-kra-nerova-stvorec.jpg)
Pod režijným vedením Vladimíra Strniska sa na Novej scéne po boku Milana Kňažka predviedla ako Konstancia (Amadeus, 1982), tragický rozmer svojho herectva zvýraznila ako Varia (Višňový sad, 1984) a diváci si ju môžu pamätať aj ako zamilovanú sedliačku Maturinu z inscenácie Don Juan (1986). Najvýraznejšie postavy, ktoré stvárnila na pôde Astorky sú svojské matky. Despotickú Bernardu Albu zosobnila v predstavení Dom Bernardy Alby (1993), v role Matky v rovnomennej hre J. A. Pitínskeho (1997) presvedčivo a prostredníctvom grotesky zdôraznila tragikomiku stvárňovaného charakteru a za svoj výkon dostala cenu DOSKY (1997).
Výber z filmovej, televíznej a divadelnej tvorby herečky
Výzvou pre herečku bola aj úloha Shirley Valentine (2004) z rovnomennej monodrámy, ktorú pôvodne naštudovala v rámci Divadla Černá labuť. O tejto úlohe prezradila: „Bolo to krásne dobrodružstvo s mojím režisérom číslo jedna Ivanom Balaďom. Mala som možnosť vyskúšať si okrem monológov aj šansónové spievanie a tanečné improvizácie, ohromne ma to bavilo a baví ma to doteraz, lebo túto vtipnú monodrámu Willyho Russella mám stále na repertoári (pozn. red. Štúdio A2 – Nové župné divadlo v Bratislave). A som šťastná, že táto inscenácia dodnes baví aj mojich divákov. Dokonca mi často hovoria, že postavy, o ktorých v hre rozprávam, na javisku priam vidia.“
![Vo filme Zbožňovaný stvárnila Jiřímu Bartoškovi...](https://ipravda.sk/res/2021/10/10/thumbs/bartoska-kronerova-film-zboznovany-clanokW.jpg)
Z ďalších známych inscenácii, v ktorých účinkovala možno spomenúť Tichý dom (2005), Pred odchodom na odpočinok (2006) či Jama deravá (2015). Na umeleckých projektoch spolupracovala so Stanislavom Štepkom v Radošinskom naivnom divadle, tiež s dvojicou Lasica – Satinský v divadle L+S. V pražskom Národnom divadle si zahrala v predstavení Markéta Lazarová (2002) a pravidelne vystupuje na českej divadelnej i filmovej scéne.
![Zuzana Kronerová](https://ipravda.sk/res/2017/03/12/thumbs/zuzana-kronerova-stvorec.jpg)
Pred kamerou sa herečka objavila so svojím otcom Jozefom Kronerom napríklad v televíznych filmoch Sváko Ragan (1976) či Mišo (1979), divákov si získala ako lesná brigádnička Zlatka v Nevere po slovensky (1980) pod režisérskym vedením Juraja Jakubiska.
V úlohe Zuzy Javorovej sa predviedla v televíznej inscenácii Ženský zákon (1987). Vyhľadávaná je aj českými režisérmi. Bohdan Sláma ju obsadil do tragikomédie Divoké včely (2001). Za vedľajšiu postavu Lišajovej získala ocenenie Český lev. Účinkovala aj v ďalších snímkach tohto filmového tvorcu ako Štěstí (2005), Venkovský učitel (2008), Čtyři slunce (2012) či Bába z ledu (2017).
Posledný z menovaných filmov jej priniesol v poradí druhého Českého leva za postavu Hany, ktorá znovu objavuje rôzne životné výzvy. Na margo českého režiséra uviedla: „Mám rada všetky Slámove filmy, lebo Bohdan je aj skvelý scenárista. Bába z ledu bola pre mňa asi najväčšia výzva, ale nie kvôli otužovaniu. To mi naopak prinieslo významný benefit do života. Som šťastná, že sa film podaril a zožal ohlas nielen u nás, ale aj v zahraničí, napríklad na newyorskom festivale Tribeca a dokonca bol ako nominant za Česko v širšom výbere aj na Oscaroch. Ale páčia sa mi aj snímky Alice Nellis a Jana Hřebejka, s ktorými som tiež pracovala. Film Alice Nellis Mamas & Papas (2010) považujem za veľmi osobný a chytil ma za srdce.“
Bohatú filmografiu Kronerovej dopĺňajú snímky Pupendo (2003), Masaryk (2016) i Muž se zaječíma ušima (2020), pričom za posledný z uvedených filmov získala len pred pár dňami ocenenie Slnko v sieti.
Zuzana Kronerová je tiež držiteľkou Krištáľového krídla (2012) a Radu Ľudovíta Štúra I. triedy (2018).